SYSTEMTAP(8)

JMÉNO
systemtap - systemtap initskript služba

POUŽITÍ
service systemtap COMMAND [OPTIONS] [SCRIPT...]

POPIS
SystemTap initskript služba umožňuje spouštět systemtap skripty jako systémové služby a pohodlně je ovládat. Skripty mohou být nastartovány na individuální žádost, nebo při startu systému. Na systémech, které využívají dracut je také možné umístit skripty do initramfs a mít je spuštěné během boot procesu. Existují volby a parametry, které ovlivňují globální chování služby nebo jednotlivých skriptů. Mezi skripty lze vytvořit závislosti, tak že nastartování jednoho automaticky způsobí nastartování jiného. Konfigurační soubor initskriptu se nachází v @sysconfdir@/systemtap/config. Přijatelné parametry jsou detailně popsány v sekci GLOBÁLNÍ PARAMETRY. Skript musí být umístěn v adresáři @sysconfdir@/systemtap/script.d a musí mít příponu .stp. Poznamenejme, že když se systemtap skripty pouštějí z příkazové řádky, jak je obvyklé, není přípona .stp povinná. Jméno skriptu smí obsahovat jen alfanumerické znaky a '_', a nesmí začínat číslem. Adresář pro skripty lze změnit nastavením parametru SCRIPT_PATH v konfiguračním souboru.

PŘÍKAZY
Musí být uveden jeden z následující příkazů:

start
    Start skriptů. Pokud žádné skripty nebyly určeny, nastartují se skripty určené nastavením DEFAULT_START. Pokud DEFAULT_START není nastaveno, nastartují se všechny skripty v adresáři skriptů. Pro skripty, které již běží se příkaz "start" ignoruje. Příkaz "start" selže, pokud start skriptů selže (viz též nastavení PASSALL). Pokud je zapnutá volba AUTOCOMPILE, příkaz se pokusí sestavit (nebo obnovit sestavení) skriptů v případě, že je platná jedna z následujících podmínek:

    -   Cache se zkompilovanými skripty neexistuje.

    -   Čas modifikace (mtime) původního skriptu se změnil.

    -   Skript se spouští s jinými volbami.

    -   Změnil se výstup `uname -a`.

stop
    Zastavit skripty. Pokud žádné skripty nebyly určeny, zastaví se všechny běžící skripty. Pro skripty, které neběží, se tento příkaz bude ignorovat. Příkaz selže pokud selže zastavení některého ze skriptů (viz též nastavení PASSALL).

restart
    Zastavit a opět nastartovat skripty.

status
    Zobrazit stav skriptů a jejich závislosti.

compile
    Přeložit skripty, ale nestartovat je. Pokud skripty již byly přeloženy, dotázat se na potvrzení dříve, než dojde k přepsání cache. Kompilovat pro běžící jádro, nebo pro jádro určené prostřednictvím volby -r.

onboot
    Učinit určené skripty součástí initramfs, aby mohly být spuštěny během startu stroje. Tento příkaz je dostupný jen na systémech, které používají dracut. Pokud se neurčí žádný skript, všechny systemtap skripty se z initramfs odstraní. Initramfs se vytváří pro aktuální jádro, nebo pro jádro určené volbou -r. Výchozí umístění initramfs je /boot/initramfs-KVER.img, kde KVER odpovídá výstupu `uname -r`. Příkaz "onboot" dále obnoví nastavení zavaděče systému tak, aby byl použit nový initramfs. Pokud se má vytvořit initramfs v jiném umístění, použijte volbu -o. V tomto případě se nastavení zavaděče systému nezmění. Pokud výstupní soubor již existuje, bude přepsán pokud není dán přepínač -b , kdy se původnímu souboru přidá přípona .bak namísto přepsání. Pokud ale .bak soubor již existuje, nebude přepsán. UPOZORNĚNÍ: Nepoužívejte volbu -o příkazu stap(1) u "onboot" skriptů, protože skript poběží dříve, než se namountuje kořenový souborový systém. Pokud potřebujete více místa pro výstup, zvětšete velikost bufferu.

cleanup
    Odstranit specifikované skripty z cache. Pokud není specifikován žádný skript, budou smazány všechny. Smaže se jen cache pro aktuální jádro, nebo pro jádro určené volbou -r. Před smazáním cache bude požadováno potvrzení.

VOLBY
Některé příkazy přijímají volby. Nicméně, protože uživatelé nemohou předávat volby při zavádění OS, jsou volby určeny pouze pro ovládání skriptů běžících až po nabootování systému a pro testování.

-c CONFIG_FILE
    Určuje alternativní konfigurační soubor.

-R  Při použití s start a stop příkazy značí, že mají být vzaty v potaz závislosti mezi skripty a to rekurzivně.

-r KERNEL_RELEASE
    Při použití s compile, onboot, a cleanup příkazy, určuje cílové jádro. Formát KERNEL_RELEASE musí odpovídat formátu `uname -r`.

-y  Odpověz ano na všechny dotazy.

-o PATH.IMG
    Při použití s příkazem onboot určuje umístění initramfs. Pokud se určí, konfigurace zavaděče se nezmění. Pokud určen není, konfigurace zavaděče se změní tak, aby byl při následujícím startu použit nový initramfs.

-b  Při použití s příkazem onboot, zazálohuje existující initramfs připojením přípony .bak namísto aby existující initramfs přepsal, což se stane není-li tato volba použita.

GLOBÁLNÍ PARAMETRY
Tyto parametry ovlivňují obecné chování služby. Nastavují se v konfiguračním souboru.

SCRIPT_PATH
    Určuje absolutní cestu adresáře pro skripty, se kterými může služba pracovat. Skripty musí mít příponu .stp. Výchozí hodnota je @sysconfdir@/systemtap/script.d.

CONFIG_PATH
    Určuje absolutní cestu adresáře pro konfigurační soubory skriptů. Tyto konfigurační soubory obsahují volby specifické pro jednotlivé skripty. Musí mít příponu .conf. Výchozí umístění je @sysconfdir@/systemtap/conf.d.

CACHE_PATH
    Umístění cache adresáře. Výchozí umístění je @localstatedir@/cache/systemtap.

TEMP_PATH
    Umístění dočasného adresáře, kam systemtap odkládá dočasné soubory, které vznikají při kompilaci systemtap jaderného modulu. Výchozí umístění je /tmp.

STAT_PATH
    Absolutní cesta k adresáři se stavovými soubory pro jednotlivé skripty. Výchozí umístění je @localstatedir@/run/systemtap.

LOG_FILE
    Absolutní cesta k logovacímu souboru. Všechny zprávy se posílají do tohoto souboru (včetně kompilačních chybových hlášení a hlášení o chybách běhu). Výchozí umístění je @localstatedir@/log/systemtap.log.

PASSALL
    Pokud tato volba je nastavena (yes), pak systemtap služba pracující s mnoha skripty zahlásí chybu, pokud kterýkoliv ze skriptů zhavaruje. Pokud tato volba není nastavena (no) vypíše systemtap služba v takovém případě jen varování.

RECURSIVE
    Pokud tato volba je nastavena (yes), služba systemtap bude brát v potaz závislosti mezi skripty a to rekurzivně (odpovídá volbě -R). Tato volba je platná jen pokud byly na příkazové řádce určeny skripty. Výchozí hodnota je no.

AUTOCOMPILE
    Pokud je tato volba nastavena (yes), služba systemtap se pokusí zkompilovat určené skripty pokud nenalezne odpovídající validní položky v cache. Jinak související příkaz selže. Výchozí hodnota je yes.

DEFAULT_START
    Určuje skripty, které se mají nastartovat jako výchozí. Pokud je tato volba vynechána (nebo nastavena na prázdnou hodnotu), nastartují se všechny skripty v adresáři. Výchozí hodnota je "".

ALLOW_CACHEONLY
    Pokud je tato volba nastaveba (yes), služba umožní nastartování také skriptům, pro něž existují v cache validní data, ale v adresáři pro skripty jejich zdrojový kód chybí. Výchozí hodnota je no. VAROVÁNÍ: S touto volbou může služba nastartovat neočekávané skripty nacházející se v cache. Před startem služby je vhodné obsah cache zkontrolovat.

LOG_BOOT_ERR
    Protože "boot-time" skripty se spouštějí dříve než je namountován kořenový souborový systém, nelze chybový výstup programy staprun posílat do LOG_FILE jak je obvyklé. Nicméně log lze přesměrovat do /var/run/systemtap/$script.log nastavením LOG_BOOT_ERR na yes. Pokud STAT_PATH je odlišná od výchozí hodnoty, budou logovací soubory přesunuty na požadované místo dříve, než se spustí jakýkoliv příkaz služby. Výchozí hodnota je no.

Zde je ukázka konfiguračního souboru. SCRIPT_PATH=/var/systemtap/script.d/ PASSALL=yes RECURSIVE=no

PARAMETRY SKRIPTŮ
Tyto parametry ovlivňují kompilaci skriptů, nebo jejich chování za běhu. Nastavují se v konfiguračních souborech umístěných v adresáři CONFIG_PATH.

<SCRIPT>_OPT
    Určuje volby, které se předají příkazu stap(1) před vykonáním skriptu. Zde SCRIPT je jméno skriptu bez přípony .stp. Poznamenejme, že volba -F se použije vždy. Při kompilaci skriptů se ignorují následující volby: -p, -m, -r, -c, -x, -e, -s, -o, -h, -V, -k. Při spouštění skriptů se ignorují následující volby: -h, -V, -v, -t, -p, -I, -e, -R, -r, -m, -k, -g, -P, -D, -b, -u, -q, -w, -l, -d, -L, -F, a všechny dlouhé volby.

<SCRIPT>_REQ
    Určuje závislosti skriptu (t.j. určuje, který skript je vyžadován daným skriptem). Pokud foo.stp vyžaduje (nebo potřebuje běžet po) bar.stp, nastavte foo_REQ="bar" Více skriptů lze nastavit jako mezerami oddělený seznam.

Příklad konfiguračního souboru: script1_OPT="-o /var/log/script1.out" script2_OPT="-o /var/log/script2.out" script2_REQ="script1"

PŘÍKLADY

INSTALACE SKRIPTŮ
    Nakopírujme SystemTap skript (např. "script1.stp") do relevantního adresáře: # cp script1.stp /etc/systemtap/script.d/ Pak můžeme nastavit volby pro daný skript. Například: # vi /etc/systemtap/conf.d/group1 script1_OPT="-o /var/log/group1.out" Pokud poté nainstalujeme skript, např. "script2.stp", který má být spuštěn po "script1.stp", máme zde závislost mezi skripty. Tu ošetříme následovně: # cp script2.stp /etc/systemtap/script.d/ # vi /etc/systemtap/conf.d/group1 script2_OPT="-o /var/log/group2.out" script2_REQ="script1" V tomto případě, pokud stap(1) selže při startu, služba SystemTap se ani nepokusí nastartovat script2.

TESTOVÁNÍ
    Po nainstalování skriptů můžeme ověřit, že fungují takto: # service systemtap start # service systemtap stop Mohli bychom být konkrétnější, například takto: # service systemtap start script1 # service systemtap stop script1 Pokud nenastaly chyby, máme vše připraveno k použití.

ZAPNUTÍ SLUŽBY
    Jakmile jsme spokojeni se skripty a testování dopadlo úspěšně, můžeme SystemTap službu zapnout tak, aby se automaticky nastartovala po zavedení systému: # chkconfig systemtap on

MAZÁNÍ SKRIPTŮ
    Skripty se smažou prostým jejich odstraněním z adresáře pro skripty a také odstraněním jejich konfiguračních souborů plus případně relevantních nastavení: # rm /etc/systemtap/script.d/script2.stp # vi /etc/systemtap/conf.d/group1 Pokud skript stále běží, měli bychom jej zastavit: # service systemtap stop script2 Také můžeme smazat relevantní cache: # service systemtap cleanup script2

PŘÍPRAVA NA POVÝŠENÍ JÁDRA
    Obvykle není třeba dělat nic neobvyklého když se startuje nové jádro. Služba SystemTap pozná, že verze jádra se liší proti obsahu cache a rekompiluje skripty. Kompilaci lze provést předem, abychom se vyhnuli kompilaci v době závádění systému: # service systemtap compile myscript -r <NEW_KERNEL_VERSION>

IMPORT ZKOMPILOVANÝCH SKRIPTŮ
    V prostředí, kde nejsou k dispozici kompilační nástroje (např. kompilátor, nebo ladicí informace), jako je např. produkční systém, lze skripty přeložit na jiném (vývojářském) stroji: # service systemtap compile myscript -r \
    > <KERNEL_VERSION_OF_TARGET_MACHINE> # tar czf stap-scripts-<kernel-version>.tar.gz \
    > /var/cache/systemtap/<kernel-version> \
    > /etc/systemtap/conf.d/<configfile> A poté je přesunout na cílový stroj.

STARTOVÁNÍ SKRIPTŮ V DOBĚ ZAVÁDĚNÍ SYSTÉMU (ONBOOT PROBING)
    lužba SystemTap umožňuje také nastartovat skripty poblíž začátku procesu zavádění OS tím, že vytvoří initramfs obsahující systemtap modul pro daný skript. Tato funkcionalita je dostupná jen na systémech, které používají dracut. Spuštění skriptu v této časné fázi startu OS zpřístupňuje informace, které je jinak obtížné získat. Nejdříve nainstalujeme skript do odpovídajícího adresáře a provedeme potřebná nastavení: # cp myscript.stp /etc/systemtap/script.d # vi /etc/systemtap/conf.d/myscript.conf Pro přidání skriptu do initramfs použijeme příkazonboot: # service systemtap onboot myscript Pokud daný skript není zkompilovaný a uložený v cache, dojde ke kompilaci. Ve výchozím umístění bude vytvořen nový initramfs. Mohli bychom použít volbu -b pro vytvoření zálohy původního initramfs. Nyní můžeme restartovat systém.

POUŽITÍ ALTERNATIVNÍHO INITRAMFS
    Pokud bychom chtěli nastartovat skript během následujícího bootu, ale ne později, můžeme použít volbu -o k určení alternativního umístění initramfs: # service systemtap onboot myscript \ > -o /boot/special_initramfs.img Jakmile je initramfs vytvořen, je možné jej použít prostou úpravou parametrů jádra při startu systému.

VYTVOŘENÍ INITRAMFS PRO JINÉ JÁDRO
    Stejně jako u příkazu compile, můžeme i zde použít volbu -r, abychom určili jádro pro které chceme vytvořit initramfs. To může být užitečné např. chceme-li se připravit na upgrade. Například: # service systemtap onboot myscript \ > -r 3.12.6-200.fc19.x86_64

ODSTRANĚNÍ SKRIPTŮ Z INITRAMFS
    K odstranění skriptů z initramfs stačí spustit příkaz onboot bez parametrů: # service systemtap onboot Takto se vytvoří nový initramfs bez SystemTap modulů.

HLEDÁNÍ CHYB ONBOOT MECHANIZMU
    Přidáním parametru 'rdinitdebug' mezi parametry jádra lze zvýšit upovídanost programu dracut. Další informace lze získat z dmesg/journalctl -ae. Chybový výstup programu staprun lze získat nastavením LOG_BOOT_ERR na yes.

VIZ TÉŽ
stap(1) dracut(8) new-kernel-pkg(8)

CHYBY
Použijte projektovou bugzillu, nebo mailing list. http://sourceware.org/systemtap/, <systemtap@sourceware.org>.

error::reporting(7stap), https://sourceware.org/systemtap/wiki/HowToReportBugs